www.titlovi.com
S V E T I O N I K
Prevod i obrada: Admir Destani (Dartanjan)
Učini li tužna i hladna smrt,
okeanske pećine domom našim,
Bog koji sluša kuljanje talasa,
neka se udostoji da spasi naše ponizne duše.
Za ove četiri nedelje! -Ne, gospodine. Hvala vam.
Nedovršena zdravica donosi nesreću, momče.
Nisam mislio da iskažem nepoštovanje.
Ako neko ne pije, mora da postoji razlog.
Nije do toga...
Razumeo sam da je to protiv pravila.
Jesi li? -Tako piše u priručniku.
Nisam te zamišljao kao nekog ko čita.
Ne tražim probleme. -Onda uradi kako ti ja kažem.
To takođe piše u priručniku.
Za ove četiri nedelje.
Obavezna je provera rezervoara.
Jedna od tvojih dužnosti, momče.
Ili to ne piše u tvojoj knjizi?
Očistićeš mesing i zupčanike,
posle ćeš pospremiti naše odaje.
Ima još mnogo stvari koje treba popraviti napolju.
Čuješ li me, momče? -Da, gospodine.
"Razumem, gospodine!"
Razumem, gospodine.
Kada se magla podigne,
ići ćeš na stražu.
Straža? Mislio sam da ću videti svetiljku.
Ja se brinem o svetlu.
Pravila kažu da su smene naizmenične.
Noćne straže se treba pribojavati, momče.
Moja straža, od večeri do jutra.
Poslali su mi pravog žutokljunca.
Drži se svojih dužnosti. Svetlo je moje.
UPUTSTVO ZA ČUVARE SVETIONIKA, JUL 1881.
Kurvin sin!
Za tebe, lepojko moja.
Pločice.
Pobrini se za njih nakon rezervoara.
I za lampu, treba joj ulja.
Razumem, gospodine.
Iš!
Miči se.
Ne ulazi unutra!
Ulje, gospodine. -Umoran? Sledeći put upotrebi ovo.
Poštedeće te muka.
Predahni, momče.
Rekoh, predahni.
Onda vrati tu bačvu
dole niz stepenice gde si je našao.
Osim ako ne želiš da spališ svetionik.
Zatim se postaraj za ostale dužnosti.
Zaostaješ.
Razumem. Suviše si spor. Priglup si?
Ne, gospodine. -Mene si prevario.
Učini li tužna i hladna smrt,
okeanske pećine domom našim,
Bog koji sluša kuljanje talasa,
neka se udostoji da spasi naše ponizne duše.
Ostao ti je opor ukus u ustima?
Udri brigu na veselje, momče.
Vreme je za razgovor.
Uživajmo u tome.
Posle dve nedelje bićemo tiši od grobova.
Nisam ti ja pričalica.
Misliš li da si prvi?
Ne mislim.
Nisi.
"Čikopi"... beše to lep brod.
Straobalan i čvrste građe.
Nije mu bilo ravnog u floti.
Izgubili smo vetar...
Onda je izbila pobuna. "Zašto", pitaš se?
Koji je najgori deo života mornara, pitaš se?
Kad nestane posla i nađeš se između vode i vetra.
Zatišje. Zatišje.
Opakije od samog đavola. Dokonost čini zlikovca od čoveka,
a voda za piće brzo ode, momče.
Jedini lek je alkohol.
Čini mornare srećnim, saglasnim,
čini ih mirnim, čini ih...-Glupim.
Proklet bio ako nemaš
mornarskog duha negde u sebi, momče.
Gukni, momče.
Zašto je tvoj prethodni svetioničar otišao?
Moj zamenik?
Upokojio se. Skrenuo je sa uma.
Buncao je o sirenama, lošim predskazanjima i slično.
Na kraju,
njegove reči nisu imale nikakvog smisla.
Verovao je da svetlost krije neku čaroliju.
Mislio je da je sveti Elmo
smestio vatru u nju.
Spasenje, rekao je.
Bajke.
Video sam da se boriš sa galebom.
Bolji ih se okani.
Maler je ubiti morsku pticu.
Još bajki.
Maler je ubiti morsku pticu!
Ne obraćaj pažnju na mene, momče!
Nimalo.
Skuvaj nam kafu.
Duga noć je pred nama.
Malo kafe će nas vratiti u život.
Zanemaruješ svoje dužnosti, momče!
Ne opovrgavaj to!
Kako to nazivaš?
Gospodine? -Šta je?
Dvaput sam ga oribao i pomeo.
Lažljivo pseto.
Pomeo sam ga. -Prljav je i umašćen.
Niti si ga pomeo, niti oribao.
Pričinjava li vam zadovoljstvo da me maltretirate?
Šta reče?
Već sam rekao...-Otkud ti pravo da mi protivurečiš, pseto.
Slušajte, nisam se prijavio za ovaj posao
da bih bio domaćica ili rob.
Nije u redu. Ove prostorije su trošnije
više od najgorih straćara koje sam ikad video.
Ni spremačica Njenog Veličanstva
ne bi obavila bolji posao, jer kažem vam, dvaput sam
ribao ovo mesto, gospodine...
A ja kažem da ti to uopšte nisi uradio!
Ponovo ćeš proći, ovog puta kako treba,
i posle toga ćeš preći još 10 puta.
Ako ti ja kažem da iščupaš
svaku gredu i podnu dasku ove kuće,
i ribaš ih golim rukama, uradićeš to!
Ako ti kažem da izvadiš ekser
iz svake trule rupe
i skineš najmanji deo rđe sa njega
dok svaki ekser ne zasija poput đoke glavate ulješture
i zatim da ponovo izgradiš čitav svetionik
od otpada,
a onda uradiš sve ispočetka, uradićeš to!
I tako mi svega, smejaćeš se, momče, jer će ti se svideti.
Svideće ti se jer ja tako kažem!
Opet mi se suprotstavi, i odbiću ti od plate.
Razumeš li, momče?
Razumem, gospodine.
Ribaj, pseto.
Ribaj!
Budi stabilan, momče.
Moraš ga podjednako okrečiti.
Neka zasija! Kao srebrni žeton bordela.
Neka mornarima bode oči.
Neće ga videti u prokletoj oluji!
Obuzdaj svoju narav, momče. Dobro ti ide za sada.
Pohvaliću te u mom zapisniku.
Oni su svetinja!
Spustiću te niže nekoliko metara.
Polako!
Nisi nikad bio u boljim rukama.
Polako! -Ne koprcaj se, momče.
Nisam! -Jesi!
Budi miran! -Jesam!
Iš! Iš!
Hvala, momče.
Vinslou.
Efraim Vinslou.
Poslednjih dve nedelje, ja...
Voleo bih da me zovete po imenu.
Slušaj sebe,
izdaješ naređenja.
Vinslou. -U redu, u redu.
Odgovara mi, Efraime Vinslou.
Šta je nekog, poput tebe, dovelo na ovu prokletu stenu?
Poput mene? -Lep kao slika.
Zadirkujem te, momče.
Vinslou. -Vinslou.
Šta te dovodi...
...na ovu stenu, Efraime Vinslou?
Čime si se bavio pre ovoga?
Bio sam drvoseča. -Drvoseča?
Veliko drveće. Gore na severu, u Kanadi.
Na Hadson Beju? -Baš tu.
Da li je istina što kažu? Šuma dokle pogled seže?
Dabome. Jela, ariš, beli bor.
"Grmlje," kako oni to zovu.
Preselo ti je drveće, zar ne?
Jeste. -Ne krivim te.
Čuo sam o tom teškom načinu života.
Naradiš se više nego dva konja.
Neka hvala.
Moj život je usmeren samo na more.
Nedostaje vam?
Nema mu ničega ravnog.
Ne mogu...
Sada sam obogaljeni stari panj.
Nije vredno truda.
Prihvatio sam ulogu svetioničara.
Oženjen sam za ovo svetlo ovde,
i ono je lepše, iskrenije, i mirnije
od bilo koje žive žene.
Da li ste se ikad ženili?
Trinaest Božića na pučini...
Ostavio sam je kući sa mališanima.
Nikad mi to nije oprostila.
Bolje je ovako.
Pošto se združavamo, Efraime Vinslou,
reci mi, zašto drvoseča želi da postane svetioničar?
Previše je bučno za tebe na severu?
Svrbelo te je dupe od piljevine?
Nadzornik je smatrao da si previše naprasit
za nošenje sekire?
Kao što ste rekli, preselo mi je drveće.
Otkako sam napustio oca,
radio sam sve moguće poslove.
Nekima se ne ponosim.
Skitnica, a? -Ne, samo...
Nisam se pronašao ni na jednom poslu,
prema tome, idem dalje. Nisam jedan od onih
što se osvrću za sobom. -U bekstvu? -Slušajte,
nema ništa loše u tome da čovek krene ispočetka,
i zaradi za život. -Ne...
Kao i svi ostali,
samo želim da zaradim i osnujem porodično gnezdo.
Negde sam pročitao
da može da se zaradi 630...
čak i 1.000 dolara godišnje,
ako se brine o svetlu daleko od obale.
Što dalje, to je zarada veća.
Pročitao sam i pomislio da se oprobam.
Uštedeću novac.
Uskoro ću dići krov nad glavom,
negde u unutrašnjosti,
bez ikoga da mi kaže: "zašto".
To je sve.
Jedna te ista, dosadna priča.
Sami ste pitali.
Zašto je maler ubiti galeba?
To su duše mornara koje su upoznale Tvorca.
Religiozna si osoba, Vinslou?
Ne koliko bih mogao.
No, bojim se Boga, ako me to pitate.
Sranje.
Vetar je promenio pravac.
Rešili smo ga se. -Ne budi toliko glup.
To je zatišje pred buru, Vinslou.
Psuješ blagi zapadni vetar.
Čini ti se oštrim jer nemaš blage veze o tome.
Nema drveća na ovoj steni,
kao tvoje grmlje na Hadson Beju.
Uskoro će stići severoistočni vetar,
fijučući kao Gavrilova truba.
Bolje da preletvamo prozore kuće.
Razumem, gospodine. -Biće mirno dok ne dođe brod ujutru,
ali gadna oluja se sprema.
Nešto te tišti?
Sutra odlaziš sa stene, Vinslou.
Nemoj mi sada izvoditi besne gliste.
Ne, gospodine. -Čuvaš tajne, zar ne?
Samo bi mi dobro došla pomoć sa daskama.
Vuci, Vinslou!
Pogledaj ih!
Bolje od ribe!
Nije zločin ako povučeš cug.
Noć je vedra, ovo nam je jedini vid olakšanja.
Nisam upoznao inspektora
koji nije spreman da zažmuri na jedno oko.
Ne prihvatam "ne" kao odgovor.
Učini li tužna i hladna smrt...
Dođavola! Za olakšanje!
I to kakvo!
Ura, vratićemo se svome rodnom kraju
Kad stignemo na bedfordsko pristanište
Biće čakšira koliko ti duša ište
Sve lepojke će reći
Evo ga ide Džek sa parama se hihoće
Ura, vratićemo se svome rodnom kraju
...tako je bila lepa, dok je skidala kapu,
ali, kao što rekoh, noga mi je bila slomljena,
i bio sam ceo ugruvan.
To je bila bolnica opatica.
Sve opatice su bile katolikinje, kažem ti.
Nakon toga, kad god bih otišao u Salem
nadao sam se da ću je videti,
jer počivanje od tada nije isto.
Osećate li sramotu kad ležete sa ženom?
Ne sramim se ničega!
Reći ću to...
Možda ćeš mi čak i nedostajati, Efraime Vinslou.
Ti si pravi svetioničar
u nastojanju. Mislio sam da ćeš mi
jedne noći rascopati glavu, ali dobar si ti.
Upravljaćeš ubrzo svetlom.
Zašto nisam?
Šta? -Svetlo.
Ja sam ovde svetioničar, momče.
Možda se u nekoj drugoj stanici možeš brinuti... -U priručniku piše...
Moj zapisnik je jedina knjiga na ovoj steni...
Ja sam čuvar svetla, momče. Ne dam nikom da ga dira...
Ne zamaraj se svetionikom, momče!
Moj je!
Neka bude po vašem.
Ne znam...
Ne znam vam ime.
Vejk.
Vaše kršteno ime.
Tomas.
Tomas? -Da, Tomas Vejk.
Zovi me Tom.
Pa...
Za mog prijatelja Toma.
I da odem sa ove proklete stene!
Zašto si se zadihao?
Mirišeš na govno.
Bolje očisti pre nego što dođe brod.
Uradi kako ti je rečeno, momče! Odaje su zapuštene.
Razumem, gospodine. Razumem.
Nisu došli.
Vlaga je doprla do namirnica!
Šta?
Vlaga je doprla do namirnica!
Vlaga je doprla do hrane.
Usoljenog bakalara nema.
Nema? -Istruleo je.
Slava mu. -Hoćeš li me saslušati?
Šta to? -Najbolje je da štedimo hranu.
Štedimo? -Opet si neposlušan?
Prošao je samo jedan dan.
Koještarije.
Možda je tender došao, samo ga nismo videli.
Mogu da isplovim čamcem.
Nedelje, Vinslou. Nedelje.
Šta? -Kako to misliš, "šta"?
Nedelje? -Da, nedelje.
Prespavali smo. Mrtvi pijani.
Prošle su nedelje otkako smo ga propustili, Vinslou.
I nedeljama te molim da štedimo hranu,
ali ti nastavljaš da laješ na mene kao džukela
govoreći kako ćeš isploviti čamcem.
Slušajte. -A, ne. Ne gubi sad glavu.
Ovo nije smešno. -Ne, nije.
Ne želim da budem zaglavljen ovde
sa nekim ludakom.
Zaglavljen? -To sam rekao.
Mislio sam da ste rekli da stiže pomoć.
Ako sačekamo da oluja prođe.
Tender stiže!
1875,
stari Strajker je bio zarobljen ovde sedam dugih meseci.
Oluja je jenjavala na kopnu, ali su ovde vode previše besnile
da bi se pristajalo ili iskrcalo.
Pokušavate da me zaplašite.
Vidi ti njega. Pretvara se.
Ali, znaš ti dobro istinu.
Kopaj!
Kopaj kad ti kažem!
Kopaj! Kopaj!
Evo je počiva.
Namirnice.
Najgori od nas se nisu mogli zaštititi od brodskih pacova,
koji su nam grizli stopala.
Noge su im se osušile, i dobile gangrenu.
U svim nijansama paunovog repa.
Desni su im natekle,
poprimili boju kostiju, zatim istruleli.
Krv je curila,
zubi su im padali na palubu, nemajući za šta da se drže.
"Kopno na vidiku!", začulo se,
ali samo je trave bilo na tom ostrvu.
Te smo jeli travu.
Dobio sam skorbut
koji me je zanavek osakatio.
Mislio sam da si rekao da si je slomio.
Kako? -Tvoja noga.
Katoličke opatice i ostalo.
Loše si čuo.
Rekao sam tom tikvanu...
Nadstrešnica je otišla.
"Daj mi svoj cepin," rekao sam mu.
Ali... nadzornik Vinslou,
to prokleto kanadsko kopile...
Vinslou? -Uvek me je zvao psetom.
Šugavim psetom.
Pokazaću ti ko je pseto. -Vinslou.
Šta je sa... -S kim, Vinslou?
Nadstrešnice se raspadaju.
Stalno me je muštrao... -Muštrao?
Kao vi.
Za obične gluposti. -To je problem kod tebe, Vinslou.
Problem je jesti travu bez zuba.
Šta reče?
Tvojim drugarima od palube su poispadali zubi.
Na šta ciljaš, Vinslou?
Izgleda teško jesti travu bez zuba.
Zato što koze i krave...
One pasu travu uz pomoć zuba, zar ne?
Znaš li kako se jede trava bez zuba?
Prosvetlite me.
Iščupaš je i progutaš.
Iščupaš je... -Ne znam baš za to.
Ne znaš? -Ne.
Šta?
-Šta? -Šta?
Šta? -Šta? -Šta? -Šta?
Šta? -Šta? -Šta?
Na to sam mislio! -Šta?
To je problem sa tobom. To je problem sa tobom!
Sa tobom! -Sa tobom! -Ne!
Ne!
Hoću odrezak!
Hoću jebeni odrezak!
Kad bih imao odrezak... Druže moj!
Krvavi odrezak.
Da mi je sada jedan odrezak...
Jebao bih ga.
Ne sviđa ti se kako kuvam?
Ne budi matori krelac!
Pripit si! Ne znaš o čemu govoriš...
Kako da volim ono tvoje govno od večere?
Pijan si, inače ne bi to govorio!
Kuvari u barakama su nam davali pržene krofne triput dnevno,
i šunku veličine šake... -Pijan si! Pijan si!
Ja sam pijan? -Čuo si me! -Pijan si još od kad... -Prokletniče!
Pijan si još od prvog trenutka kad sam te video.
Sviđa ti se moj jastog, zar ne?
Pijan si kao crna zemlja.
Video sam. Sviđa ti se moj jastog.
Reci.
Reci! -Ne moram ništa da kažem.
Proklet bio!
Neka te Neptun ubije na mestu, Vinslou!
Čuj!
Čuj me, Tritone!
Prizivam te oče naš, kralju mora,
digni se iz dubina pun jarosti,
crni talasi ispunjeni slanom penom,
ugušite ova mlada usta gorkom sluzi.
Da te guše i gnječe organe
dok ne postaneš natečen i modar
pun blata i slanice i više ne možeš da vrištiš.
Sve dok on, okrunjen školjkama,
puzavog repa, i kipuće brade
ne podigne svoju snažnu ruku,
njegov koralni trozubac počne da zavija
poput aveti u oluji
i zarije ga tačno u tvoju gušu,
praveći da pukneš,
ne kao otečeni mehur,
već raznesena krvava telesina,
Ništavost kojom će se gozbiti harpije i duše mrtvih mornara,
i biti progutana od beskrajnih voda
samog strašnog cara.
Zaboravljen od svih,
zanavek,
zaboravljen od svakog boga ili đavola, zaboravljen čak i od mora,
pošto nijedan deo Vinsloua,
čak i najmanji deo tvoje duše,
više nije Vinslou,
sada je samo more.
U redu. Neka bude po tvom.
Sviđa mi se kako kuvaš.
Kurvo.
Čudan način nošenja cipela.
Nisam želeo da te probudim.
Noć je duga. I tako.
Podne je.
Odspavaću još malo
pre nego što zađe dan.
Vrati se svojim dužnostima
da te ne bih kaznio.
Više nisi čovek.
Tako dugo izolovan od ljudi.
Podnošljiv si samo dok si pijan.
Lati se posla, rekoh!
Na posao!
Bezobrazna mala kurva, ura
Curice, ne puštaj me
Oj, bekrijo, ne puštaj me
Ura, curice, ne puštaj me
Uzeo sam je, dao joj džin, i plesali smo na podijumu
Ura, curice, ne puštaj me
Pleši!
Pleši, Vinslou! Pleši!
Dođite svi koji želite da čujete
Kako smo prošle godine došli do šuma
U sankama smo maznuli čizme
Naš šef je pokazao na veliku jelku
Da su ptice džin
Da je srce srdačni svečar
Možda bih drugom nekom dao jetru moju
Ponedeljkom ujutru
Moja ljubav, usnula leži
Moja ljubav je srdačna
A srce joj je meko
Odrekao bih se čitavog sveta
Samo s njom da jastuk delim
Da.
Skidaj se sa mene!
Tomas. -Da.
Ja sam Tomas. -Da.
Ne, ja... Ja sam Tomas.
Ja sam Tomas. Ti si Efraim.
Lagao sam.
Utonuću prosto u san.
Ja sam Tomas. Tomi.
Tomi? Tomi Vinslou.
Ne. Tom Hauard.
A Vinslou?
Ne postoji. -Ne?
Mogu li ti verovati?
Nemoj mi odavati svoje tajne.
Ne zanimaju me. -Ne, nisam tako mislio...
Jasno mi je šta smeraš. Nalio si me...
Tvoja griža savest je jednako dosadna
kao i svačija druga.
Još gora. -Vukli smo trupca...
Vukli smo trupca, a on me je muštrao.
Ne... Prozreo sam tvoje namere.
Ništa.
Slušaj, Tome...
Nemoj da uvijaš reči koje izlaze iz moje glave.
Ne uvijam.
Ne mogu... Ne mogu to da učinim.
Začepi gubicu.
Verujem ti.
Ne.
Verujem ti, Tome.
Veruješ mi?
Ne, uopšte ti ne verujem.
Bio je bespomoćan.
Sam.
Dosta nizvodno.
Hteo sam da ga lišim života.
Priznajem da sam hteo.
Bio mi je okrenut leđima.
Jedan udarac capinom je bio dovoljan.
Bilo je...
Nisam...
Nisam...Nisam to uradio.
Dan je bio užasno dug na toj vuči.
Bio sam premoren. Priznajem.
Video sam ga kako se poskliznuo.
Videli smo kako nadolazi bujica.
Ja sam stajao, a on je poskliznuo.
Vrisnuo je. Ja sam stajao kao ukočen.
"Tome, pseto!"
Samo sam stajao.
Stajao sam i gledao kako ga guta bujica trupaca.
Jedino što mi je bilo u glavi kada se sve završilo je:
"Dobro bi mi došla cigareta."
To je to.
Spakovao sam njegove stvari
kao da su moje i...
Efraim Vinslou, on ima čistu prošlost.
Tomas Hauard je nema. Nema perspektivu.
Kako drugačije da nađem pristojan posao?
Tome!
Zašto si odao svoju tajnu, Tomi?
Zašto si odao svoju tajnu?
Ne ostavljaj me!
Ludi kučkin sine! Uništio si čamac za spasavanje!
Napuštaš svoje radno mesto!
Šta ćeš da uradiš? Žalićeš se nadležnima?
Dakako.
Prijaviću te, dovešću inspektora...
Ja ću tebe da prijavim! Znam šta si uradio.
Ko će koga da prijavi... Efraime Vinslou?
Ili Tomas Hauard? -Znam šta si uradio.
Ubio si svog pomoćnika.
Jednookog novajliju.
Našao sam ga.
Kod zamke za jastoge.
Kažeš da je skrenuo sa uma?
Oterao si ga u ludilo tim šarmom!
Ta rezbrarena drangulija.
Ali sam je slomio.
Vidiš? Sad sam slobodan.
Oslobođen tvojih planova.
Sve sam shvatio,
osim tajne koju čuvaš...
gore!
Isuse, Marijo i Josife.
Sinoć si priznao nešto
od čega se ledi krv u žilama.
Ja nemam šta da priznam,
ali ti si odao svoju tajnu, i gledaj šta ti je to učinilo.
Dovelo te do ludila! Znao sam da si lud
čim se razlupao čamac za spašavanje
i jurio da me ubiješ sekirom.
Ne veruješ mi, Tomi?
Bolje mi predaj kuhinjski nož koji ti je u džepu.
Sigurnije je po tebe.
Tako treba, momče.
Oni su državna imovina.
Odbili bi ti to od plate.
Drhtiš sav.
Toliko si lud, da ne razlikuješ nebo od zemlje.
Koliko si dugo na ovoj steni?
Pet nedelja? Dva dana?
Gde smo mi?
Pomozi mi da se setim, ko si ti, još jednom?
Ja sam verovatno plod tvoje uobrazilje.
Ova stena je isto plod tvoje uobrazilje.
Verovatno tumaraš jovovom šumom u Kanadi,
kao neki promrzli manijak, i pričaš sam sa sobom,
sa snegom do kolena.
Dobro bi mi došla cigara.
Nestalo nam je alkohola.
TERPENTIN
Busanje u grudi!
Ovo mesto je svinjac.
I tebi isto dobro jutro.
Voleo bih kad bih mogao da odem u šetnju.
Slobodno. Udavićeš se.
Paklena jamo!
Nema li pravde na ovom svetu?
Hvala.
Šta ti je sa rukom?
Drugom.
Jesi li čuo nekad za tetanus?
Tet-a-nus? -Dabome.
Počinje kao posekotina... -Rekoh da sam čuo za njega.
Od prednjeg jedra kad smo isplovili...
Zar ti nikad ne zaćutiš? -Ali posle dve nedelje,
vođa palube se tresao. -Prestani.
Čeljust mu se zgrčila čvršće od sidra...
Umukni, dođavola! Ne mogu više da podnesem!
Zašta me beše optužuješ?
Već si rekao da si me prokljuvio.
Dozglogrdile su mi više tvoje priče
i tvojih kapetan Ahab proseravanja.
Izgledaš kao neka karikatura.
Izdaješ naređenja i zanovetaš kao da si učitelj,
a ovu stanicu si pretvorio
u đavolju birtiju. -Praviš budalu od sebe.
Sve je sranje.
Tvoja noga, tvoj pomorski život,
sve to! -Ako čujem da si izustio makar jednu reč
iz tvojih pokvarenih,
smrdljivih usta... -Ti...
Umukni, dođavola! Nisam još završio.
Uobrazio si da si neko i nešto
samo zato što si prokleti svetioničar?
Nisi kapetan nikakvog broda, niti si ikad bio!
Nisi general, nisi policajac,
nisi predsednik, i nisi moj otac!
Smučilo mi se da glumiš da jesi!
Smučio mi se tvoj smeh, tvoje hrkanje,
i tvoji prokleti prdeži.
Tvoji prokleti...
Prokleti tvoji prdeži!
Mirišeš na mokraću,
mirišeš na svršotinu,
poput trulog kurca, poput zgrušane kožice,
poput belog luka u gomili balege!
Smučio mi se i tvoj miris. Preko glave mi ga je!
Preko glave mi je više, prokleta pijanduro.
Prokleti lažovu!
Eto šta si ti!
Ti si prokleti, pijani, smrdljivi,
mali lažov!
Lažov!
Jako si rečit, Tomi.
Proklet bio!
Razrešen si dužnosti.
Nema potrebe da mi kažeš, starino.
"Pomoćnik je spavao do kasno."
"Radi ispod standarda."
"Neprijateljski stav."
"Pomoćnik je nestao."
"Redovno se samozadovoljava u skladištu."
"Pijan na dužnosti!" "Napad!"
"Krađa!"
"Preporučujem otpuštanje bez plate."
Otpuštanje bez plate?!
Pokušavaš da me uništiš?
Radim punom parom.
Ginem kao i bilo ko drugi.
Lažeš, Tomase. -Prekini!
Lažeš sebe, ali nemaš hrabrosti da se suočiš sa tim.
Molim te...
Samo me pusti da održavam svetlo.
Mnogo toga sam naučio od tebe.
Pruži mi šansu da ti to dokažem.
Oprosti i zaboravi, tako ja kažem.
Samo me pusti kod svetla.
Ne teraj me da preklinjem. Inaće ću preklinjati.
Preklinjaću ako je to ono što želiš.
Molim te!
Molim te! Molim te!
Odstupi.
Sebični gade!
Ne možeš ga zadržati samo za sebe. Napustio si ženu,
decu, zbog čega? Zbog čega?
Pogledaj se, naočit momak, očiju svetlih kao u žene.
Došao na stenu da glumi mudonju.
Tvoja lažna žustrina me zasmejava.
Pretvaraš se da ima neke misterije u tvojoj tišini,
ali nema misterije.
Ti si otvorena knjiga.
Slika, kažem.
Naslikana glumica koji vrišti na pozornici,
kučka koja želi da joj se zavidi samo zato što je rođena,
cvileći zbog srebrne kašike koja je trebala biti njena.
Pogledaj se, plačeš.
Šta ćeš da uradiš?
Hoćeš li me ubiti? Hoćeš li?
Hoćeš li me ubiti, kao što si ubio onog galeba?
Nisam... -Lažove! Ubilačko pseto!
Ti si izazvao promenu vetra.
Ti si nas prokleo, pseto! Ti!
Hoćeš li uraditi ono što si želeo da uradiš Vinslou?
Hoćeš li me savladati? Jer Vinslou je bio u pravu.
Tomase, ti jesi pseto.
Prljavo pseto! Pseto!
Ubijaš me!
Laj.
Laj, dečko.
Laj, momče.
Laj.
Nikad dosad nisi bio na moru?
Laj, kad kažem! Laj!
Laj, momče!
To je dobar momak.
To je dobar pas.
Sad se okreni.
Hajde.
Dolazi!
Penji se gore.
Dobar momak.
Sad uđi unutra, gde ti je mesto.
Uradi kako kažem, pseto.
To je dobar pas.
Želiš li da vidiš šta se nalazi u lampi?
Prethodni pomoćnik je želeo.
Umukni, pseto matoro!
Ispoliraj mesing.
Kakvi to Protejski oblici izviru iz glava ljudi
i rastopljuju se u vrelom Prometejevom plenu,
užarenih očiju,
božanskih sramota i užasa..
bačeni u ponor Dejviju Džonsu.
Ostali, još uvek slepi,
a opet u njima vidiš
svu božansku milost
i poslati su Zelenom Violinisti,
gde nijedan čovek ne pati od napornog rada ili žudnje,
ali je...
Star...
...promenljiv i nepromenljiv,
kao onaj ko opasuje svet.
To je istina.
Bićeš kažnjen.
Svetlo pripada meni!
Učini li tužna i hladna smrt
okeanske pećine domom našim,
Bog koji sluša kuljanje talasa,
neka se udostoji da spasi naše ponizne duše.
Prevod i obrada: Admir Destani (Dartanjan)
Preuzeto sa www.titlovi.com